O lidech, kteří hromadí věci a zvířata
The hoarding of possessions and animals
Extreme hoarding of possessions and animals resulting in the obstruction of a household occurs in several mental disorders, namely in organic and obsessive-compulsive disorders. This compulsive hoarding has clinical features and can be treated.
Key-words:
hoarding, senior self-neglect, obsessive-compulsive spectrum.
Autoři:
K. Chromý
Působiště autorů:
Vedoucí: prof. MUDr. Karel Chromý, CSc.
; Katedra psychiatrie IPVZ Praha
Vyšlo v časopise:
Prakt. Lék. 2008; 88(2): 102-103
Kategorie:
Z různých oborů
Souhrn
Extrémní hromadění věcí a zvířat, které vede zaplnění domácnosti a omezení její funkce, se vyskytuje u řady duševních poruch, zejména u organických a obsedantně kompulzivních poruch. Kompulzivní hromadění má své klinické charakteristiky a je léčitelné.
Klíčová slova:
hromadění, stařecká zanedbanost, obsedantně kompulzivní spektrum.
Úvod
Problém je známý především z televize, která občas ukáže dvorek zavalený předměty nebo odpadky, byt po požáru velkého množství nahromaděného papíru nebo pozemek plný zubožených a mrtvých zvířat, dosti často s majitelem, který vzbuzuje soucit i opačné emoce. Je užitečné vědět, že mimo hygienický mívá problém (angl. hoarding = křečkování) i další medicínské aspekty.
Diogenův syndrom
Byl poprvé popsán v zahraniční literatuře v 70. letech minulého století (2). Dnes již klasická práce popisuje soubor starších lidí, kteří se ocitli na somatickém lůžkovém oddělení ve velmi tělesně i hygienicky zanedbaném stavu proti své vůli a většinou osaměle žili v obydlích s nefunkčním vybavením (koupelna, přívod proudu a vody) a zavaleném bezcennými předměty. Snad protože část z nich neměla žádnou závažnější duševní poruchu, byla podobná konstelace nazvána Diogenův syndrom, což starořeckému filozofovi Diogenovi neodpovídá – mimo bydlení v sudu si dobrovolně vybral existenci s nejmenším možným množstvím potřeb (4).
U jednotlivců nebo souborů popisovaných později jsou použity i alternativní názvy (syndrom zaneřáděného domu, syndrom stařecké zanedbanosti, zavalení smetím, aj.). Také líčení projevů a okolností se často odlišují a zatím nedovolují přesné ohraničení problému (6). Dosti často je u diskutovaných osob zdůrazňována somatická morbidita a morta-lita, společenská izolace, mnohaleté zavalení málo nebo bezcennými věcmi (přinesenými nebo prostě nevyhozenými) až k nepřístupnosti místnosti nebo pozemku (jen volné cestičky), anemotivní postoj k situaci (chybění studu za špínu a nepořádek), absence zájmu o jakoukoli pomoc a obnovení stejného vzorce chování v jiném (nechráněném) prostředí (7, 9).
Jako nepravidelně splněné okolnosti se uvádí osamělý život, vyšší věk, ženské pohlaví a návaznost začátku na psychotrauma. Diogenův syndrom se občas vyskytuje i bez hromadění (spočívá pak ve všeobecné zanedbanosti osobní i bytové, sociální izolaci a odmítání změny). Závažnější duševní poruchy (tedy mimo osobnostní anomálie) bývají popisovány jen u části případů. Jsou to organické poruchy (zejména počínající frontotemporální demence), psychózy, užívání psychoaktivních látek a obsedantně kompulzivní porucha (3, 7, 8, 12).
Proti normálnímu sběratelství se všechny zde popisované typy liší bezcenností hromaděných předmětů a jejich nesměnitelností. Hromadiči nejsou organizováni a význam pro ně má pouhé získání (nebo neodhození) věci, proti sběratelům předměty nekategorizují a nemají s nimi další kontakt (nechávají je jen ležet na hromadách). Nadbytek předmětů (někdy i odpadků) má jednou příčinu v jejich neodstraňování, jindy i v jejich přinášení zvenku. Nejde o lidi chudé, původně společensky neúspěšné nebo intelektově subnormní, spíše o celoživotní samotáře a introverty (2).
Léčba závisí na typu duševní poruchy, pokud byla nějaká zjištěna. Pouhé odléčení případné tělesné poruchy pomáhá zřídka. Někdy nezbývá než umístit hromadiče do chráněného prostředí, jsou-li k tomu zákonné i jiné předpoklady (2).
Hromadění zvířat
Za stejných okolností se někdy současně s hromaděním věcí nebo i samostatně vyskytuje hromadění zvířat. Týká se zpravidla více druhů zvířat a velkého celkového počtu. Jako motiv uvádějí majitelé lásku ke zvířatům, náhradu dětí a obavu ze špatného konce zvířat. Hromadění zvířat domácím rozmnožováním i venkovním odchytem je však – jako u věcí – spojeno s chybějícím kontaktem s nimi. Tito majitelé se o zvířata nestarají, ani když jsou viditelně v nepořádku, neznají je jmény, mrtvá je ponechávají na místě, výkaly neuklízejí ani ve své ložnici (1, 10).
Obsedantně kompulzivní porucha
Je považována za nejčastější psychiatrickou diagnózu u hromadičů a vyskytuje se buď s jinými příznaky této poruchy (vtíravými myšlenkami, mytím, kontrolováním, počítáním, uklízením, apod.), nebo jako samostatný příznak.
Tato forma začíná občas už v dětství. Nejprve bývají problémy se zbavováním se věcí a pořádkem, později nastupuje přinášení věcí. Postižení zpravidla nemají náhled poruchy, ani zájem o vyhledání pomoci. Jejich hromadění vyplývá ze subjektivních potřeb být připraven, nemít nejistotu, nebýt zaskočen budoucí absencí nějakého předmětu. Tito lidé se také díky nerozhodnosti vyhýbají okamžiku určování osudu předmětu, k němuž mají navíc (proti jiným lidem) silný emoční vztah, což znamená nevyhazování věcí. Původem části zmatku může být i přidružené kompulzivní nakupování (pacienti z náhlého popudu nebo pod dojmem „výhodnosti akce“ opakovaně nakupují mnoho nepotřebného zboží až k finan-čním problémům).
Nejčastěji hromaděné předměty jsou noviny, písemnosti, kuchařské předpisy a šatstvo, přičemž postižený nebývá „specializován“ a hromadí více předmětů. Stav trvá utajen zpravidla léta a znamená pro případného spolubydlícího utrpení. Výsledkem je vyplnění obytných prostor, garáže, dvorku, i pronajatých prostor (3, 11, 13). (Naše současná pacientka si přemístila lehátko za vchodové dveře do předsíně, protože dále už ucpala i klasické uličky a místnosti jsou nepřístupné).
Příčinou ocitnutí se takto postiženého v lékařské péči může být (mimo dramatické příhody uvedené úvodem) komorbidita dalšími duševními poruchami, zejména afektivními (nejčastěji depresí). Zjištění ovšem žádá cílené otázky po „sběratelství“ a po stavu obydlí. Vnucené zásahy do situace jsou problematické u nás i v zahraničí. Ze sdělovacích prostředků vzniká dojem, že je úřední zásah jednodušší u hromadění zvířat, která jakoby požívala větší ochranu než nešťastní sousedé nebo majitelé bytů.
Hromadění existuje v kontinuu i v subklinických formách a má – podobně jako ostatní formy tzv. obsedantně kompulzivního spektra (5) – výrazný rodinný výskyt. Jsou rodiny, kde jsou jednotliví členové s anankastickou poruchou osobnosti (terorizující pedanti), jiní jsou kompulzivní uklízeči a čističi, druzí hromadiči, nakupovači, patologičtí sázkaři a další lidé hypochondrickou poruchou nebo s tiky. Genetický aspekt může být opět vodítkem pro diagnózu, respektive pro cílené dotazy, i když pro většinu pacientů z obsedantně kompulzivního spektra je typický malý náhled i zájem o léčbu.
Kompulzivní hromadění je léčitelné podle obecných pravidel pro obsedantně kompulzivní poruchu. Kognitivně behaviorální terapie je v daném případě zaměřená na vadná základní přesvědčení (potřebu připravenosti), na váhavost a špatnou organizaci a kategorizaci. Problémem je obtížnější dostupnost léčby.
Farmakoterapie se opírá zejména o inhibitory zpětného vychytávání serotoninu (např. sertralin a citalopram), které je ovšem nutno postupně podávat v dávkách vyšších než u depresivních a úzkostných stavů a navíc po delší dobu. Efekt se projevuje zpravidla až po osmi týdnech a spočívá ve snížení nebo vymizení hromadících kompulzí, což může usnadnit i pacientovu spolupráci při dalších řešeních (vyklizení prostor). Trvání léčby je v řádu roků.
Znalosti problému hromadění věci a zvířat budou použitelnější až po větší popularizaci odborného pohledu v lékařské i laické veřejnosti.
Prof. MUDr. Karel Chromý, CSc.
Ústavní 91
181 02 Praha 8
E-mail: karel.chromy@plbohnice.cz
tel. 233 552 949
Zdroje
1. Anonymous. Health implications of animal hoarding. Health Soc. Work 2002, 27, p. 125-136.
2. Clark, A.N., Mankikar, G.D., Gray, I. Diogenes syndrome. Lancet 1, 1975, p. 366-368.
3. Frost, R.O., Steketee, G., Williams, L. Hoarding. Health Soc. Care Community 2000, 8, p. 229-234.
4. Hanon, C., Pinquier, C., Gaddour, N. et al. Diogenes syndrome: a transnosographic approach. Encéphale 2004, 30, p. 315-22.
5. Chromý, K. Obsedantně kompulzivní spektrum. Psychiatrie pro praxi 2007, 3, s. 109-110.
6. Chromý, K. Hromadění zvířat a věcí. Čs. Psychiatrie, v tisku.
7. Kim, H.J., Steketee, G., Frost, K.O. Hoarding by elderly people. Health Soc Work 2001, 26, p. 176-184.
8. Maier, T. On phenomenology and classification of hoarding. Acta Psychiatr. Scand. 2004, 110, p. 323-337.
9. Maier, T. Hoarding and severe neglect. Nervenarzt. 2006, 77, p. 598-600.
10. Patronek, G.J. Hoarding of animals. Publ. Health Rep. 1999, 11, p. 81-87.
11. Seedat, S., Stein, D.J. Hoarding in obsessive-compulsive disorder and related disorders. Psychiatry Clin. Neurosci. 2002, 56, p. 17-23.
12. Snowdon, J., Shah, A., Halliday, G. Severe domestic squalor. Int. Psychogeriatr. 2007, 19, p. 37-51.
13. Steketee, G., Frost, R. Compulsive hoarding. Clin. Psychol. Rev. 2003, 23, p. 905-927.
Štítky
Praktické lékařství pro děti a dorost Praktické lékařství pro dospěléČlánek vyšel v časopise
Praktický lékař
![Číslo 2](https://www.prolekare.cz/media/cache/resolve/journal_issue/media/image_pdf/369560242f0efae7bcf465d37956d639.jpg)
2008 Číslo 2
- Metamizol jako analgetikum první volby: kdy, pro koho, jak a proč?
- Není statin jako statin aneb praktický přehled rozdílů jednotlivých molekul
- Srovnání antidepresiv SSRI, mirtazapinu a trazodonu z hlediska nežádoucích účinků
- Nejčastější nežádoucí účinky venlafaxinu během terapie odeznívají
- Antidepresiva skupiny SSRI v rukách praktického lékaře
Nejčtenější v tomto čísle
- Paměť a její poruchy
- Současné možnosti a problémy antiretrovirové terapie
- Akutní toxická hepatitida po bylinném přípravku
- O lidech, kteří hromadí věci a zvířata