Prof. MUDr. Zdeněk Lukáš, CSc.
In Memoriam
Vyšlo v časopise:
Čes.-slov. Patol., 49, 2013, No. 3, p. 118
Kategorie:
Osobní sdělení
Odešel náhle a nečekaně, ve věku nedožitých 78 let, na Jadranském pobřeží koncem léta 2012. Stále v aktivním zaměstnání, publikující, přednášející, pracovně vytížený v naší Společnosti patologů. 6 let po překonané / vyléčené malignitě, tím více si vážící života.
Při posledním rozloučení zazněla tato slova:
Narozen v českobratrské rodině, s kořeny na Vysočině ve Veselí, kde jeho předek stavěl jeden z prvních tolerančních kostelů. Vychován v ideálech Husa, Komenského, Palackého a Masaryka, vyznavatel humanitních ideálů, člověk hluboce cítící s neštěstím a křivdou druhých, člověk ušlechtilý, neschopný zloby a nikdy neodplácející zlým. To také vedlo ke zlomu v jeho životní dráze, když nadějný histo-embryolog s obhájeným titulem kandidáta lékařských věd musel nuceně opustit své profesní zaměření pro neschopnost změnit svůj názor a souhlasiti s událostmi po roce 1968. Možná bylo jeho štěstím, že v době tzv. normalizace s protivenstvím po tomto roce našel uplatnění ve II. patologicko-anatomickém ústavu tehdy ve Fakultní dětské nemocnici a později přemístěném jako Ústav patologie ve FN Brno v Bohunicích. A bylo velkým štěstím právě pro tento ústav, že doktor Lukáš se svými znalostmi a vědomostmi histologa a embryologa, s houževnatostí a nezměrnou pílí našel právě zde své další uplatnění v práci, práci a práci. Postupně už ve zralejším věku se profiloval do odborně vzdělaného patologa – patologického anatoma s oběma atestacemi a postupně v tomto ústavu v prostředí mimořádně přátelském a konciliantním zavedl nové metodiky například stříbřící, a byl vůdčím v zavádění tehdy široce uplatňovaných metodik klasické histochemie. Byl společně s prof. Lojdou jedním z prvních, který uplatnil histochemické metodiky v diagnostice enterobiopsií. Později vytvořil kolem sebe skupinu spolupracovníků zabývající se zaváděním a testováním nových metodik imunohistochemických. Současně byl jedním z prvních v naší republice v rozvíjení diagnostiky svalových onemocnění, jeho práce jsou bohatě citovány a je jeho další zásluhou, že našel právě na tomto poli pokračovatele v jím započatém a rozvinutém díle.
Všechna tato rozsáhlá vědecká a později umožněná i publikační práce našla doktora Lukáše připraveného, aby bezprostředně po roce 1989 mohl býti habilitován a v nejkratším možném odstupu i jmenován profesorem pro obor patologie – patologická anatomie. Zařazuje se do výuky mediků, odborného postgraduálního vzdělávání lékařů, píše řadu monografií a v poslední době je jedním z hlavních spoluautorů Obecné a Speciální patologie pro výuku mediků a postgraduál. Je zván jako vyzvaný řečník na mnohá mezinárodní symposia či konference včetně do Zámoří. Stal se renomovaným a všeobecně uznávaným odborníkem – vědcem.
Nelze nevzpomenout jeho krásné rodinné zázemí, jeho krásný vztah ke své ženě profesorce Vysoké školy veterinární a ke svým dětem a jejich rodinám. Je snad symbolické? – klademe si tuto otázku – že profesor Lukáš nalezl místo svého skonu na Jadranském pobřeží, kde před několika málo lety zesnula i jeho milovaná žena?
Milý Zdeňku, hřivna, která Ti byla dána do vínku, byla Tebou po přejítí vichřice hněvu bohatě zúročena. Před Tvou rakví stojíme v obdivu a s díkem za všechno, co jsi pro nás a pro všechny kolem sebe dělal a udělal. Loučíme se s Tebou jménem Ústavu patologie a Lékařské fakulty Masarykovy University, jménem vedení Fakultní nemocnice Brno, jménem patologů Společnosti Jana Evangelisty Purkyně a jménem všech Tvých spolupracovníků, přátel, kamarádů a nás všech, kteří jsme Tě měli tolik rádi.
Pax tecum, vir clarissime.
B. Habanec, J. Feit ml.
se spolupracovníky
Štítky
Patologie Soudní lékařství ToxikologieČlánek vyšel v časopise
Česko-slovenská patologie
![Číslo 3](https://www.prolekare.cz/media/cache/resolve/journal_issue/media/image_pdf/07fa63c7d993e3e6ce488435843185c1.jpeg)
2013 Číslo 3
Nejčtenější v tomto čísle
- Polymerázová řetězová reakce: princip metody a využití v molekulární patologii
- Sekvenování – klasická metodika
- Sekvenování nové generace
- Rád se dívám na svět i jinak než mikroskopem