Nová forma glukagonu – práškový glukagon pro nosní aplikaci
Autoři:
J. Urbanová 1; L. Koberová 2; J. Brož 2
Působiště autorů:
3. LF UK a FNKV Praha, II. interní klinika, Centrum pro výzkum diabetu, metabolismu a výživy, přednosta: prof. MUDr. Ivan Rychlík, CSc., FASN, FERA
1; 2. LF UK a FN Motol Praha, Interní klinika, přednosta: doc. MUDr. Radovan Keil, PhD.
2
Vyšlo v časopise:
Prakt. Lék. 2020; 100(5): 257
Kategorie:
Dopis redakci
Na českém trhu se objevil nový typ glukagonového preparátu ve formě prášku, který je určen k léčbě těžké hypoglykemie u pacientů s diabetem od 4 let věku (1). Pomocí specifického aplikátoru je rozprášen do nosní dírky (jedna aplikovaná dávka obsahuje 3 mg preparátu) a odtud je pasivně absorbován do krevních kapilár nazální sliznice bez nutnosti aktivní inhalace (dochází tedy k jeho absorpci i u pacienta s poruchou vědomí). Studie prokázaly, že nosní kongesce („ucpaný nos“), nachlazení ani současné podání nosních dekongestiv účinnost tohoto typu glukagonu nesnižují, neovlivňují signifikantně ani jeho farmakokinetiku a farmakodynamiku (2). Incidence nežádoucích účinků však byla vyšší u pacientů s běžnou rýmou (nauzea, zvracení a bolest hlavy) a nebyla ovlivněna podáním dekongescent (2).
Výhodou nového preparátu je především jednodušší podání vzhledem ke snazší manipulaci (odpadá nutnost rozpuštění glukagonu před injekčním podáním u doposud v ČR jediného dostupného preparátu GlucaGen 1 mg HypoKitu). Ve srovnávací simulační studii tak dokázalo podat plnou dávku nazálního glukagonu více než 90 % netrénovaných účastníků, zatímco plnou dávku původního injekčního práškového produktu nedokázal intramuskulárně (i.m.) podat žádný z nich (limitací bylo především nerozpuštění plného množství prášku). Podání nazálního glukagonu bylo kratší (v průměru do 30 s; 0,27 až 0,44 min) než při injekčním podání glukagonu (v průměru déle než 1 min; 1,89–2,40 min). Úspěšnost podání nazálního glukagonu byla stejná u netrénovaných účastníků jako u zkušených poskytovatelů zdravotní péče. Mezi pacienty s diabetem by dalo přednost nazální formě glukagonu 69 % z nich, 19 % preferovalo injekční podání, 13 % preferenci neudalo. Mezi zdravotníky by 81 % preferovalo podání nazální (6).
Dvě studie prokázaly non-inferioritu preparátu z hlediska efektivity a bezpečnosti používání oproti i.m. podání 1 mg glukagonu u pacientů s diabetes mellitus 1. typu (DM1T). Vzestupu glykemie ≥ 3,9 mmol/l nebo jejího nárůstu o 1,1 mmol/l bylo dosaženo průměrně za 16 min a 11,4 min u nazální formy a 13 min a 9,8 minu i.m. podání. Mezi nejčastější nežádoucí účinky u nazální formy patřily nauzea, zvracení a bolest hlavy (≥ 10 %). Dalšími častými nežádoucími účinky byly iritace horních cest dýchacích (nazální kongesce, rhinorhea, nazální diskomfort) (3, 5).
V real-world studii u dospělých pacientů s DM1T použití nazálního glukagonu úspěšně vyřešilo 96 % všech hypoglykemií během 30 min, těžké hypoglykemie (12 ze 157 případů) byly vyřešeny do 15 minut. U 70 % případů proběhla aplikace do 30 s. Nejčastějšími nežádoucími účinky byly nazální iritace (u 59 % aplikací), bolest hlavy (u 32 % aplikací), nauzea (13 %) a zvracení (7 %) (4).
Závěrem lze shrnout, že intranazální glukagon představuje v léčbě těžkých hypoglykemií zajímavou a efektivní alternativu k doposud užívané injekční formě glukagonu. Ve studii s pacienty s DM1T byla účinnost obou preparátů srovnatelná, výhoda nazálního podání spočívá v jednodušší a rychlejší aplikaci. V simulační studii bylo schopných takto podat plnou dávku glukagonu 90 % netrénovaných účastníků, zatímco při obvyklém injekčním podání to nedokázal nikdo z nich. K obvyklým nežádoucím účinkům glukagonu (nauzea, zvracení) se u nazální formy přidává bolest hlavy a iritace horních cest dýchacích.
Konflikt zájmů: žádný.
ADRESA PRO KORESPONDENCI:
MUDr. Jana Urbanová, Ph.D.
II. interní klinika 3. LF UK a FNKV
Šrobárova 50, 100 34 Praha 10
e-mail: urbja@seznam.cz
Zdroje
1. European Medicines Agency: https://www.ema.europa.eu/en/medicines//human/EPAR/baqsimi#product-information-section. Accessed June, 29, 2020.
2. Guzman CB, Dulude H, Piché C, et al. Effects of common cold and concomitant administration of nasal decongestant on the pharmacokinetics and pharmacodynamics of nasal glucagon in otherwise healthy participants: A randomized clinical trial. Diabetes Obes Metab 2018; 20(3): 646–653.
3. Rickels MR, Ruedy KJ, Foster NC, et al. Intranasal glucagon for treatment of insulin-induced hypoglycemia in adults with type 1 diabetes:a randomized crossover noninferiority study. Diabetes Care 2016; 39: 264–270.
4. Seaquist ER, Dulude H, Zhang XM, et al. Prospective study evaluating the use of nasal glucagon for the treatment of moderate to severe hypoglycaemia in adults with type 1 diabetes in a real-world setting. Diabetes Obes Metab 2018; 20: 1316–1320.
5. Suico J, Hövelmann U, Zhang S, et al. Nasal glucagon: a viable alternative to treat insulin-induced hypoglycaemia in adults with type 1 diabetes. Diabetologia 2018; 61(Suppl 1): 77–78.
6. Yale JF, Dulude H, Egeth M, et al. Faster use and fewer failures with needle-free nasal gucagon versus injectable glucagon in severe hypoglycemia rescue: a simulation study. Diabetes Technol Ther 2017; 19(7): 423–432. doi: http://dx.doi.org/10.1089/dia.2016.0460
Štítky
Praktické lékařství pro děti a dorost Praktické lékařství pro dospěléČlánek vyšel v časopise
Praktický lékař
![Číslo 5](https://www.prolekare.cz/media/cache/resolve/journal_issue/media/image_pdf/832dc5da5de41e49c5de634bd0556541.jpeg)
2020 Číslo 5
- Není statin jako statin aneb praktický přehled rozdílů jednotlivých molekul
- Metamizol jako analgetikum první volby: kdy, pro koho, jak a proč?
- Srovnání antidepresiv SSRI, mirtazapinu a trazodonu z hlediska nežádoucích účinků
- Nejčastější nežádoucí účinky venlafaxinu během terapie odeznívají
- Antidepresiva skupiny SSRI v rukách praktického lékaře
Nejčtenější v tomto čísle
- Elektronická neschopenka
- Hodnocení strachu u pacientů před plánovanou operací
- Možnosti hodnocení stability v klinické praxi u pacientů s možným rizikem pádu
-
Vaskulárny Ehlersov-Danlosov syndróm (Sackov-Barabasov syndróm) –
multiorganomultivaskulárna choroba