Intervenční zákroky u jedinců s myeloproliferativními chorobami – prevence a léčba poruch hemostázy
Authors:
P. Ďulíček; J. Voglová; J. Malý
Authors‘ workplace:
Oddělení klinické hematologie II. interní kliniky Lékařské fakulty UK a FN Hradec Králové, přednosta prof. MUDr. Jaroslav Malý, CSc.
Published in:
Vnitř Lék 2010; 56(1): 61-66
Category:
Reviews
Overview
Přes mnohaletý výzkum patogeneze krvácivých a trombotických stavů a snahu identifikovat rizikové faktory poruch hemostázy nebylo z pohledu klinické praxe zatím dosaženo uspokojivých výsledků. V naší práci se zabýváme incidencí, patogenezí, klinickými projevy a rizikovými faktory poruch hemostázy u jedinců s myeloproliferativními chorobami. Intervenční zákroky jsou spojeny s větší morbiditou a mortalitou. Cílem práce je formulovat doporučení o zajištění chirurgických zákroků s vizí snížení rizik krvácení a trombózy.
Klíčová slova:
myeloproliferativní onemocnění – trombóza – krvácení – intervenční zákrok
Úvod
Myeloproliferativní onemocnění (MPD)jsou předmětem léčby nejen z pohledu poruchy krvetvorby, ale i z pohledu poruch hemostázy, které tyto choroby mohou provázet. Velmi zajímavý je fakt, že tyto změny v krevním srážení jsou nejen různě vyjádřené u jednotlivých onemocnění patřících do MPD, ale také v rámci jedné klinické jednotky. Poruchy se vyskytují jak v plazmatické části koagulace, tak zejména v primární hemostáze a jsou různé tíže. Navíc u některých nemocných se vyskytuje krvácivá diatéza, u některých trombotická, někdy obě najednou a někteří nemocní tyto problémy nemají vůbec. Během vývoje nemoci se může také koagulační nález měnit, např. při progresi hepatomegalie a koagulopatie z ní vyplývající. Protože poruchy krevního srážení jsou častou příčinou morbidity a mortality, a to zejména v souvislosti s intervenčními zákroky, zabýváme se v našem článku poruchami hemostázy u MPD s cílem formulovat na základě dostupné literatury a vlastních zkušeností postup při chirurgických zákrocích.
Incidence
Přesnou incidenci krvácivých a trombotických komplikací je jak u pravé polycytemie (PV), tak u esenciální trombocytemie (ET) obtížné určit [1,2]. Po zhodnocení publikovaných prací, které se věnují této problematice, lze však říci, že výskyt trombotických komplikací (arteriálních, venózních a v oblasti mikrocirkulace) převládá nad krvácivými, a to jak při manifestaci choroby, tak i v jejím průběhu [3]. Frekvence výskytu poruch hemostázy je ukázána v tab. 1 [4].
Podle některých recentních prací je však výskyt komplikací v době stanovení diagnózy nižší, což je vysvětlováno lepší (časnější) diagnostikou [5], nicméně výskyt komplikací během sledování zůstává stejný, což je naopak odrazem faktu, že přes pokroky v léčbě nedošlo k zásadnímu ovlivnění výskytu těchto příhod.
Patogeneze
V patogenezi krvácivých a trombotických příhod se mohou uplatňovat změny ve všech krevních elementech. Komplexně se změnami hemostázy (krvácení, trombóza) zabývá Landolfi et al [6].
- zvýšení hematokritu, počtu erytrocytů: Vztah mezi trombózou, hematokritem a in vitro parametry viskozity + faktoru tkáňové perfuze je komplexní. Vyšší hematokrit a počet erytrocytů vedou ke zvýšení viskozity krve a k zhoršení tkáňové perfuze [7], což spolu se zvýšením saturace kyslíkem vede ke zpomalení průtoku, zejména v mozkových cévách.
- trombocytemie: Zvýšení trombocytů je považováno za rizikový faktor pro trombotické příhody, zejména v počtech od 400 do 700 × 109/l. Proto také redukce počtu trombocytů pod 400 × 109/l vede ke snížení výskytu trombóz [8,9]. Je otázkou, do jaké míry se však na snížení výskytu trombóz podílí tromboredukce či současná myelosuprese [10]. Trombocytemie, zejména > 1 500 × 109/l, vede k získanému von Willebrandovu syndromu (vWS) a k zvýšenému riziku krvácení. Získaný von Willebrandův syndrom je charakterizován ztrátou velkých multimerů, což má za následek snížení funkce von Willebrandova faktoru (vWF). Měření antigenu vWF (vWF:Ag) či aktivity F VIII (F VIII:C) může být proto v normě [11]. Stanovení funkce vWF dává patologické výsledky – např. stanovení vWF:RCo (ristocetinový kofaktor vWF) či vWF:CB (collagen binding assay). Jedinci s MPD (PV a ET) a s poruchami mikrocirkulace mají zkrácený poločas přežívání krevních destiček, zvýšení b-tromboglobulinu (b-tg), destičkového faktoru 4 (PF4) a hladiny trombomodulinu, zvýšený výdej tromboxanu B2 (TxB2). Nasazení aspirinu vede nejen k úpravě klinických příznaků, ale i laboratorních [12].
- trombocytopatie: Porucha funkce trombocytů je častým nálezem. Byly popsány následující změny: získaný „storage pool deficiency“ [13], změny v metabolizmu kyseliny arachidonové vedoucí k patologické tvorbě tromboxanu A [14,15]. Dochází též ke změnám destičkových receptorů. U ET i PV může dojít ke snížení Gp Ib a Gp IIb/IIIa [16,17]. Průkaz těchto změn (průtokovou cytometrií) nevede však k přesnější identifikaci sklonu ke krvácení či trombóze. Byla pouze popsána korelace mezi zvýšenou expresí Gp IV a rizikem arteriální trombózy [17]. Změny primární hemostázy popisuje velmi instruktivně ve svém článku Michiels [18]. Při funkčním vyšetření trombocytů – měření agregace – je nejčastějším nálezem patologická agregace po adrenalinu (absence sekundární vlny), zvýšení prahu pro ADP. Normální bývá agregační odpověď po kyselině arachidonové a kolagenu. Agregační vyšetření však bohužel neidentifikuje jedince s vyšším rizikem krvácení či trombózy (při průkazu snížené, nebo naopak zvýšené agregace) [13,19,20]. Hodnocení funkce trombocytů lze provést také pomocí PFA-100 (platelet function analyzer, Dade Behring). Také zde dochází k prodloužení časů po adrenalinu [21]. Vyšetření pomocí PFA-100 se jeví jako rychlé vyšetření funkce trombocytů [22].
- aktivace leukocytů: Můžeme prokázat známky aktivace leukocytů (CD11b, zvýšení AF, buněčné elastázy a myeloperoxidázy) [23]. Průtokovou cytometrií lze detekovat zvýšení agregátů destiček s leukocyty a byla popsána dokonce korelace mezi zvýšeným počtem těchto agregátů a trombózami v oblasti mikrocirkulace. Vlastní leukocytóza představuje rizikový faktor pro trombózu u nemocných s PV [24]. Proto snížení počtu leukocytů vede ke snížení trombotických komplikací [10,24].
Klinické projevy
Mezi typické klinické projevy u jedinců s ET patří tromboembolické nebo hemoragické příhody nebo obojí u jednoho pacienta. Jsou u jednotlivých pacientů nepředvídatelné a laboratorní nálezy nekorelují s mírou rizika. Koagulopatie je pravděpodobně multifaktoriální etiologie s poruchami, které vedou k dysbalanci prokoagulačních a antikoagulačních mechanizmů [25].
Trombózy se vyskytují jak v oblasti venózní, arteriální, tak v oblasti mikrocirkulace. Celkově převládají trombotické příhody v oblasti arteriální nad venózními trombózami [2,4]. Cerebrovaskulární trombózy, trombózy věnčitých tepen a trombózy ve venózní oblasti jsou častější u PV než ET, u ET jsou naopak častější poruchy mikrocirkulace [2]. Mezi trombózami ve venózní oblasti je velký výskyt trombóz v tzv. neobvyklé lokalizaci (abdominální oblast, CNS) [26–30], kromě výskytu hluboké žilní trombózy na dolní končetině a plicní embolie [31]. U trombóz v. portae či Budd‑Chiariho syndromu je nález MPD velký (až 50 % případů) [27], zejména u mladých jedinců. Proto je velmi důležité v těchto situacích držet hodnoty trombocytů v normě. Proto je výhodná dostupnost léku, který není cytostatikem, a to Thromboreductinu® (anagrelid, AOP Orphan). Velmi nápomocný je v terapii Thromboreductinem® i pečlivě vedený registr [32], kde jsou data o účinnosti a bezpečnosti této terapie. Přínos hematologa v terapii Budd‑Chiariho syndromu je uvedena i ve Vnitřním lékařství [33]. Poruchy mikrocirkulace – bolesti hlavy, parestezie či erytromelalgie – jsou častější u ET než u PV. Někteří nemocní trpí tranzientními neurologickými komplikacemi, přechodnými poruchami vidění. Problémy vymizí po nasazení aspirinu a snížení počtu trombocytů pod 400 × 109/l [12]. Zde také u mladých jedinců je lékem volby výše uvedený Thromboreductin®. U jedinců s PV a trombocytemií zvýšený hematokrit a celková viskozita krve zhoršují projevy mikrocirkulární ischemie a trombóz ve větších žilách či arteriích. Snížení hematokritu signifikantně snižuje riziko arteriální a žilní trombózy ve velkých žilách, ale není prevencí mikrovaskulárních problémů.
Krvácení u ET a PV se projevuje zejména slizničním a kožním krvácením, ekchymózami, epistaxí, krvácením do dásní, u žen dochází k meno‑ a metroragiím [34]. Krvácivé projevy se často manifestují při vyšších hodnotách trombocytů a požití aspirinu [35]. Takto dochází např. k těžkým krvácením do gastrointestinálního traktu [36]. Jak již bylo uvedeno, trombocytemie může vést u MPD k získanému von Willebrandovu syndromu (2. typu) [37,38], který pak vede ke krvácivým projevům [39]. Byly popsány i případy získané hemofilie.
Rizikové faktory
Mezi rizikové faktory (RF) pro trombózu patří věk, osobní anamnéza trombózy, rizikové faktory kardiovaskulárních chorob, vrozené a získané trombofilní stavy.
Věk
Je obecně RF pro venózní tromboembolizmus (VTE) [40] a také u PV dochází k trombotickým komplikacím v závislosti na věku (1,8 případů na 100 pacientů/rok u jedinců mladších 40 let věku, zatímco u jedinců > 70 let věku je výskyt 5,1 na 100 pacientů/rok) [41]. Největší epidemiologická studie z roku 2003 prokázala, že riziko cerebrovaskulárních příhod je u nemocných starších 60 let 8,6krát větší než u mladších nemocných [42].
Osobní anamnéza (OA)
Je jasným nezávislým RF pro trombózu. Tato anamnéza společně s věkem je základem pro stratifikaci nemocných dle míry rizika a k zvážení zahájení cytoreduktivní terapie. Osobní anamnéza trombózy zvyšuje téměř 5krát riziko recidivy trombózy a spolu s věkem (nad 60 let) dokonce 17,3krát [42].
Rizikové faktory pro kardiovaskulární choroby
Kouření, arteriální hypertenze, vyšší cholesterol, cukrovka přispívají k riziku arteriálního tromboembolizmu, nutno však zdůraznit, že jednotlivé práce a studie nepřikládají jednotlivým faktorům stejný význam. Riziko arteriální trombózy stoupá zejména při kumulaci těchto faktorů. V epidemiologické studii ECLAP (European Collaboration on Low‑Dose aspirin in Polycythemia Vera), která byla analyzována [24], bylo hodnoceno 1 636 jedinců s PV (sledovaných 2,7 roku/± ± 1,3 roku). Studie prokázala, že kromě věku a OA trombotické komplikace se i ostatní rizikové faktory mohou podílet na výskytu kardiovaskulární morbidity a mortality [42]. Z 1 638 pacientů s PV mělo 205 jedinců trombózu. Jedinci s arteriální hypertenzí měli zvýšené (statisticky nevýznamné) riziko arteriální trombózy, které bylo signifikantně zvýšené u kuřáků. Nemocní s leukocytózou > 15 × 109/l měli signifikantní riziko trombózy ve srovnání s těmi, u kterých byl počet leukocytů < 10 × 109/l, a to zejména riziko infarktu myokardu [24].
Vrozené a získané trombofilní stavy
V posledních letech byla věnována velká pozornost vrozeným trombofilním stavům – zejména mutaci F V Leiden a mutaci protrombinu F IIG20210A. V retrospektivní studii z roku 2002 Ruggeri et al [43] prokázal vyšší výskyt F V Leiden u jedinců s venózní trombózou u PV a ET (16 %) než u jedinců u těchto chorob bez výskytu VTE (3 %). Vyšší sklon k trombóze mají jedinci s prokázanou mutací JAK 2-kinázy [44], zejména při výskytu trombózy v tzv. neobvyklých lokalizacích, např. Budd‑Chiari syndromu. K průkazu hyperkoagulačního stavu u jedinců s ET a PV byl použit trombin generační test a stanovení APC-rezistence [45]. U jedinců s ET a PV byla větší frekvence fenotypu získané APC-rezistence (pravděpodobně díky snížení volného proteinu S). Fenotyp APC-rezistence byl také ovlivněn přítomností JAK-2 kinázy.
Mezi rizikové faktory pro krvácení patří počet trombocytů, věk, antiagregační či antikoagulační terapie. Jak již bylo uvedeno, výše nemocní s počtem trombocytů > 1 000 × 109/l mají větší riziko krvácení.
Laboratorní vyšetření
K diagnostice poruch hemostázy nám slouží jak záchytné testy, tak testy speciální. Vzhledem k složitosti těchto vyšetření a jejich interpretaci patří diagnostika poruch hemostázy u MPD do center, která se zabývají poruchami krevního srážení. Nutno připomenout, že výsledky vyšetření primární hemostázy vždy nemusí korelovat s klinickými projevy. Vyšetření hemostázy se na našem pracovišti u nově diagnostikované MPD (idiopatické myelofibrózy, PV, ET) skládá z následujících testů:
Testy prováděné v 1. linii
plazmatická část koagulace: protrombinový čas (PT), aktivovaný parciální tromboplastinový čas (aPTT), trombinový čas (TT), D‑dimer, fibrinogen
primární hemostáza: PFA-100 (platelet function analyzer), retrakce plazmatického koagula, agregace trombocytů
trombofilní stavy vrozené: stanovení proteinu C, proteinu S, antitrombinu, mutace F V Leiden, mutace protrombinu F IIG20210A
trombofilní stavy získané:
- v rámci antifosfolipidového syndromu: stanovení protilátky typu LA (lupus antikoagulans): aPTT na LA (aPTT s reagencií citlivou na LA), dRVVT (diluted Russelś Viper Venom Time), ACa (antikardiolipinové protilátky), protilátky proti β2-glykoproteinu I
- JAK-2 kináza
- vrozené či získané – stanovení homocysteinu
V případě podezření na získaný vWS: vWF:RCo, vWF:Ag, FVIII:C, krvácivost (Simplate).
Testy prováděné v 2. linii
Stanovení aktivity jednotlivých koagulačních faktorů, konfirmační testy při podezření na přítomnost LA (korekční test s hexagonálními fosfolipidy), vyšetření CD znaků na trombocytech pomocí průtokové cytometrie.
Celé spektrum těchto vyšetření není prováděno vždy u všech nově diagnostikovaných případů MPD, ale je individualizováno dle věku, stadia choroby aj.
Terapie
Cytoreduktivní terapie nevede k vyléčení základní choroby, ale slouží k prevenci či terapii trombohemoragických projevů. Před event. zahájením terapie je potřeba nemocného zařadit do jedné ze 3 skupin dle míry rizika trombotické komplikace. Do skupiny s vysokým rizikem patří jedinci starší 60 let a jedinci s osobní anamnézou (OA) trombotické příhody. Do skupiny se středním rizikem patří nemocní pod 60 let věku a jedinci bez předchozí anamnézy trombotické události, ale mají buď počet trombocytů nad 1 500 × 109/l, či alespoň jedno z následujících rizik (RF) pro kardiovaskulární nemoci: kouření, diabetes, vyšší cholesterol, arteriální hypertenzi. Do skupiny pacientů s nejnižším, resp. nízkým rizikem patří jedinci mladší 60 let, jedinci bez osobní anamnézy trombózy a jedinci bez rizikových faktorů. U nemocných s polycytemií vera je v rámci prevence VTE nutno udržovat hematokrit < 0,46 u mužů a < 0,42 u žen. U nemocných s PV, ale i ET, kteří patří do nejvyššího stupně rizika, je indikována cytoreduktivní terapie. Tato terapie je individuálně zvažována i u nemocných se středním rizikem. Jak postupovat v terapii ET a trombocytemie provázející jiné myeloproliferativní choroby, je formulováno i v našem písemnictví [46].
V tab. 2 je ukázána stratifikace nemocných dle míry rizika trombózy [3].
Intervenční zákroky u jedinců s MPD
Pacienti s MPD mají vyšší riziko morbidity a mortality během chirurgického zákroku. Riziko je zejména tehdy, když základní onemocnění není dobře pod kontrolou z hlediska počtu erytrocytů (vyšší hematokrit) a trombocytů. Pokud je počet trombocytů v době zákroku > 1 000 × 109/l, lze očekávat krvácivé komplikace. Navíc musíme vzít v úvahu, že po operaci může dojít k sekundární trombocytóze, což bývá více vyjádřeno u nemocných s MPD. To je ještě výraznější, pokud je indikována splenektomie [47].
V případě intervenčního zákroku pak postupujeme následovně:
Plánovaný zákrok:
Aktuální zhodnocení:
- Rodinná anamnéza výskytu VTE či průkazu vrozeného trombofilního stavu.
- Věk: zvyšuje riziko VTE, ale také krvácení při event. antikoagulační terapii.
- OA: nejcennějším údajem je průběh zákroku při již manifestním MPD, v kontextu se stadiem choroby a terapií.
- Laboratorního vyšetření s vědomím, že testy in vitro neodráží vždy situaci in vivo; lze celkem dobře interpretovat (z klinického hlediska) testy plazmatické části koagulace, ale obtížně primární hemostázy. Testy provádíme v rozsahu 1. linie (viz výše), kromě vyšetření trombofilního stavu.
- Charakter výkonu – lokalizace, délka:zařazení do skupiny dle míry rizika VTE [48]; zástava krvácení – možnost lokální komprese.
Vlastní příprava:
- úprava hematokritu do normy; u jedinců s PV riziko trombózy koreluje s hematokritem, proto je nutné dosáhnout hodnoty hematokritu stejně a méně 0,46 u mužů, resp. 0,42 žen [49]
- počet trombocytů < 400 × 109/l
- vysazení anopyrinu 5–7 dnů před výkonem; zejména kde lze očekávat krvácení nebo kde i minimální krvácení je nežádoucí – neurochirurgie [50]
- kontrola INR při užívání warfarinu 5–7 dnů před výkonem a jeho vysazení; nasadit LMWH, a to v dávce vycházející z indikace warfarinu (od dávky profylaktické až po terapeutickou)
- zvážit podání plazmy: u koagulopatie při hepatopatii, trombokoncentrátu: při OA krvácení v souvislosti s intervenčním zákrokem (při normálních testech plazmatické části koagulace a vyloučení lokální příčiny krvácení), při patologickém nálezu při vyšetření primární hemostázy a u zákroků s vysokým rizikem krvácení nebo kde i minimální krvácení je nežádoucí
- po zákroku při dobrém průběhu, a pokud neočekává chirurg krvácivé komplikace, lze nasadit anopyrin zpět 2. den, a to také v kontextu indikované profylaktické dávce LMWH
- užívání anagrelidu (Thromboreductinu®) v terapeutických dávkách nezvyšuje riziko krvácení
Emergentní zákrok:
1. laboratorní vyšetření: statim KO, PT, aPTT, TT, fibrinogen, D‑dimer, (event. krvácivost);
- po výkonu profylaktická dávka LMWH
2. u jedinců na antiagregační terapii: trombokoncentrát:
- u zákroku s vysokým rizikem krvácení – např. neurochirurgické zákroky
- u OA krvácení při normální plazmatické koagulaci a vyloučení lokální příčiny
- individuálně dle typu zákroku či event. dle průběhu zákroku
3. u jedinců na antikoagulační terapii warfarinem: podání Kanavitu (K1 vitaminu) v dávce 1–3 mg
plazma či koncentrát obsahující F II, F VII, F IX, F X (např. Prothromplex či Ocplex) – dle hmotnosti jedince, aktuální hodnotě INR, času, který máme k dispozici a možností volumového zatížení; po operaci pak návrat k antiagregační či antikoagulační terapii
Závěr
Trombotické a krvácivé komplikace jsou nejčastější příčinou morbidity a mortality u jedinců s chronickými myeloproliferativními chorobami. Toto riziko ještě stoupá ve vyšším věku a při přítomnosti dalších rizikových faktorů a v souvislosti s operačním zákrokem. Proto je zcela nezbytná dobrá znalost všech úskalí. Plánované větší operační zákroky by měly být prováděny v centrech, která mají klinické zkušenosti, laboratorní vybavení a dostupné léčebné prostředky.
Práce byla podpořena výzkumným projektem č. 00179906 Ministerstva zdravotnictví České republiky.
Doručeno do redakce: 11. 10. 2009
Přijato po recenzi: 13. 1. 2010
doc. MUDr. Petr Dulíček, Ph.D.
www.fnhk.cz
e‑mail: dulicpet@fnhk.cz, PetrDulicek@seznam.cz
Sources
1. Schafer AI. Bleeding and thrombosis in the myeloproliferative disorders. Blood 1984; 64: 1–12.
2. Landolfi R, Rocca B, Patron C. Bleeding and thrombosis in myeloproliferative disorders: mechanism and treatment. Crit Rev Oncol Hematol 1995; 20: 203–222.
3. Elliot MA, Tefferi A. Thrombosis and haemorrhage in polycythemia vera and essential thrombocythaemia. Br J Haematol 2004; 128: 275–290.
4. Cortelazzo S, Viero P, Finazzi G et al. Incidence and risk factors for thrombotic complications in a historical cohort of 100 patients with essential thrombocythemia. J Clin Oncol 1990; 8: 556–562.
5. Jensen MK, de Nully Brown P, Nielsen OJ et al. Incidence, clinical features and outcome of essential thrombocythaemia in a well defined geographical area. Eur J Haematol 2000; 65: 132–139.
6. Landolfi R, Cipriani MC, Novarese L. Thrombosis and bleeding in polycythemia vera and essential thrombocythemia: pathogenic mechanism and prevention. Best Pract Res Clin Haematol 2006; 19: 617–633.
7. Pearson TC. Hemorhelologic considerations in the pathogenesis of vascular occlusive events in polycythemia vera. Semin Thromb Hemost 1997; 23: 433–439.
8. Regev A, Stark P, Blickstein D et al. Thrombotic complications in essential thrombocythemia with relatively low platelet counts. Am J of Haematol 1997; 56: 168–172.
9. Storen EC, Tefferi A. Long‑term use of anagrelide in young patients with essential thrombocythemia. Blood 2001; 97: 863–866.
10. Cortelazzo S, Finazzi G, Ruggeri M et al. Hydroxyurea for patients with essential thrombocythemia and a high risk of thrombosis. N Engl J of Med 1995; 332: 1132–1136.
11. Michiels JJ, Budde U, van der Planken M et al. Acquired von Willebrand syndromes: clinical features, etiology, pathophysiology, classification and management. Bailliereś Best Pract Clin Heamatol 2001; 14: 401–436.
12. Michiels JJ, Berneman Z, Schroyens W et al. Platelet – mediated erythromelalgic, cerebral, ocular and coronary microvascular ischemic and thrombotic manifestations in patients with essential thrombocythemia and polycythemia vera: a distinct aspirin‑responsive and coumadine‑resistant arterial thrombophilia. Platelets 2006; 17: 528–544.
13. Wehmeier A, Fricke S, Scharf RE et al. A prospective study of haemostatic parameters in relation to the clinical course of myeloproliferative disorders. Eur J Haematol 1990; 45: 191–197.
14. Schafer AI. Deficiency of platelet lipoxygenase aktivity in myeloproliferative disorders. N Engl J of Med 1982; 306: 381–386.
15. Rocca B, Ciabattoni G, Tartaglione R et al. Increased thromboxane biosynthesis in essential thrombocythemia. Tromb Haemost 1995; 74: 1225–1230.
16. Le Blanc K, Lindahl T, Rosendahl K et al. Impaired platelet binding of fibrinogen due to the lower number of GPIIB/IIIA receptors in polycythemia vera. Thrombosis Research 1998; 91: 287–295.
17. Jensen MK, de Nully Brown P, Lund BV et al. Increased platelet activation and abnormality membrane glycoprotein content and redistribution in myeloproliferative disorders. Br J Haematol 2000; 110: 116–124.
18. Michiels JJ, Berneman Z, Schroyens W et al. The paradox of platelet activation and impaired function: platelet‑von Willebrand factor interactions, and the etiology of thrombotic and hemorrhagic manifestations in essential thrombocythemia and polycythemia vera. Semin Tromb Hemost 2006; 32: 589–604.
19. Barbui T, Cortelazzo S, Viero P et al. Thrombohaemorrhagic complications in 101 cases of myeloproliferative disorders: relationship to platelet number and function. Eur J Cancer Clin Oncol 1983; 19: 1593–1599.
20. Fenaux P, Simon M, Caulier MT et al. Clinical course of essential thrombocythemia in 147 cases. Cancer 1990; 66: 549–556.
21. Cesar JM, de Miquel D, Garcia Avello A et al. Platelet dysfunction in primary thrombocythemia using the platelet function analyzer, PFA‑100. Am J Clin Pathol 2005; 123: 772–777.
22. Trelinski J, Tybura M, Chojnowski K. The assessment of platelet function in patients with essential thrombocythemia. Pol Merkur Lekarski 2008; 25: 19–22.
23. Falanga A, Marchetti M, Evangelista V et al. Polymorphonuclear leukocyte activation and hemostasis in patients with essential thrombocythemia and polycythemia vera. Blood 2000; 96: 4261– 4266.
24. Landolfi R, Di Gennaro L, Barbui T et al. Leukocytosis as a major thrombotic risk factor in patients with polycythemia vera. Blood 2007; 109: 2446–2552.
25. André‑Kerneïs E, Gaussem P. Role of platelet dysfunction in the haemostatic manifestations occurring during essential thrombocythaemia. Ann Biol Clin 2004; 62: 279–290.
26. Cardin F, Graffeo M, McCormick PA et al. Adult „idiopathic“ extrahepatic venous thrombosis. Importance of putative „latent“ myeloproliferative disorders and comparison with cases with known etiology. Dig Dis Sci 1992; 37: 335–339.
27. Denninger MH, Chait Y, Casadevall N et al. Cause of portal or hepatic venous thrombosis in adults: the role of multiple concurrent factors. Hepatology 2000; 31: 587–591.
28. Anger BR, Seifried E, Scheppach J et al. Budd‑Chiari syndrome and thrombosis of other abdominal vessels in the chronic myeloproliferative diseases. Klinische Wochenschrift 1989; 67: 818–825.
29. Bazzan M, Tamponi G, Schinco P et al. Thrombosis‑free survival and life expectancy in 187 consecutive patients with essential thrombocythemia. Ann Hematol 1999; 78: 539–543.
30. Lengfelder E, Hochhaus A, Kronawitter U et al. Should a platelet limit of 600 × 109/l be used as a diagnostic criterion in essential thrombocythaemia? An analysis of the natural course including early stages. Br J of Haematol 1998; 100: 15–23.
31. Najman Y, Mugnier P, Dresch C et al. Polycythemia vera in young people: an analysis of 58 cases diagnosed before 40 years. Br J Haematol 1987; 67: 285–291.
32. Penka M, Schwarz J, Pavlík T et al: Výsledky léčby nemocných s esenciální trombocytemií a dalšími myeloproliferacemi provázenými trombocytemií – zpráva z registru pacientů léčených Thromboreductinem®. Vnitř Lék 2009; 55: I–XII.
33. Dulíček P, Malý J. Budd‑Chiari syndrom – úloha hematologa v multidisciplinárním přístupu. Vnitř Lék 2008; 54: 842–845.
34. Randi ML, Stucco F, Rossi C et al. Thrombosis and hemorrage in thrombocytosis: evaluation of a large cohort of patients (357 cases). J Med 1991; 22: 213–223.
35. Kessler CM, Klein HG, Havlik RJ. Uncontrolled thrombocytosis in chronic myeloproliferative disorders. Br J Haematol 1982; 50: 157–167.
36. Colombi M, Radaelli F, Zocchi L et al. Thrombotic and hemorrhagic complications in essential thrombocythemia. A retrospective study of 103 patients. Cancer 1991; 67: 2926–2930.
37. Budde U, Scharf RE, Franke P et al. Elevated platelet count as a cause of abnormal von Willebrand factor multimer distribution in plasma. Blood 1993; 82: 1749–1757.
38. Budde U, van Genderen PJ. Acquired von Willebrand disease in patients with high platelet counts. Semin Thromb Hemost 1997; 23: 425–431.
39. Federici AB. Acquired von Willebrand syndrome: an underdiagnosed and misdiagnosed bleeding complication in patients with lymfoproliferative and myeloproliferative disorders. Semin Hematom 2006; 43 (Suppl 1): S48–S58.
40. Rosendaal FR. Risk factors for venous thrombosis: prevalence, risk, and interaction. Semin Hematol 1997; 34: 171–187.
41. Grupo Italiano Studio Policitemia (GISP), Polycythemia vera: the natural history of 1213 patients followed for 20 years. An Intern Med 1995; 123: 656–664.
42. Barbui T, Finazzi G. Indications for cytoreductive therapy in polycythemia vera and essential thrombocythemia. Hematology 2003; 95: 202–209.
43. Ruggeri M, Gisslinger H, Tosseto A et al. Factor V Leiden mutation carriership and venous thromboembolism in polycythemia vera and essential thrombocythemia. Am J Hemat 2002; 71: 1–6.
44. Landolfi R, Di Gennaro L, Falanga A. Thrombosis in myeloproliferative disorders: pathogenic factor and speculation. Leukemia 2008; 22: 2020–2028.
45. Marchetti M, Castoldi E, Spronk HM et al. Trombin generation and activated protein C resistence in patients with essential thrombocythemia and polycythemia vera. Blood 2008; 1112: 4061–4068.
46. Penka M, Schwarz J, Pytlík R et al. Doporučený postup diagnostiky a terapie esenciální trombocytemie a trombocytemie provázející jiné myeloproliferativní choroby. Vnitř Lék 2005; 51: 555–565.
47. Tefferi A, Mesa RA, Nagorney DM et al. Splenectomy in myelofibrosis with myeloid metaplasma: a single‑institution experience with 223 patients. Blood 2000; 95: 2226–2233.
48. The Seventh ACCP Conference on Antithrombotic and Thrombotic therapy. Chest 2004; 126: 341S.
49. Pearson TC. Hemorheologic considerations in the pathogenesis of vascular occlusive events in polycythemia vera. Semin Thromb Hemost 1997; 23: 433–439.
50. Barbui T, Barosi G, Grossi A et al. Practise guidelines for the therapy of essential thrombocythemia. A statement from the Italian Society of Experimental Hematology. Hematologica 2004; 89: 215–232.
Labels
Diabetology Endocrinology Internal medicineArticle was published in
Internal Medicine
![Issue 1](https://www.prolekare.cz/media/cache/resolve/journal_issue/media/image_pdf/dc9a1f365a72d94e3fedc03dad9897d1.jpeg)
2010 Issue 1
Most read in this issue
- Nemocní starší 80 let s de novo akutními myeloidními leukemiemi bez dysplazie v erytroblastické a/nebo megakaryocytární řadě dosahují kompletní remise a delšího přežití po klasické chemoterapii 3+7
- Dysfunkce pravé komory po implantaci levostranné mechanické srdeční podpory
- Paraneoplastický tromboembolický syndróm ako prvý príznak zhubného ochorenia
- Epidemiológia cievnych chorôb